EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
- Når vil han våkne? - Vi har lagt ham i kunstig koma.
Vi har ikke funnet ut hva som gir feberen og symptomene.
Jeg vil redusere blodet til hjernen så vi kan teste.
- Er alt dette nødvendig? - Ja! Det er det.
Herregud, det er bare skinnende steiner.
Det siste Payton sa er at noen kunne ha forgiftet ham.
Ja, det er to forgiftninger på én uke, men han er polariserende.
Det ligner ikke noen gift jeg har sett.
Hva med en av de russiske?
Har GRU noen grunn til å angripe ham?
Problemet er her.
Hallo. Alle som ikke er i slekt med meg, må gå.
Jeg er glad for at du endelig har funnet tid til å besøke sønnen din.
- Du sa at du ville elske ham like høyt. - Vi har begge sagt ting vi ikke mente.
Jeg fikk en telefon i dag.
- Ja. - Hør på meg nå, din jævel.
Hun sa alt. At dere har gjort det i hele huset.
At dere skulle rømme sammen.
Og jeg fant en ferdigpakket koffert. Benekter du det?
Nei.
- Alt er sant. - Ja!
Gratulerer! Hørte du det, småen? Du er ute!
Du har brutt løftet ditt. Og jeg er forrådt og ydmyket.
Men jeg nekter å være grusom, så jeg skal fortsette å betale
for at Payton skal bli frisk.
Men om han kommer seg, får han en tøff oppvåkning.
Det blir de siste pengene noen av dere får av meg.
Du er strøket fra testamentet og det er Payton også.
Ellers ønsker jeg deg alt godt.
Og det mener jeg.
- Hva? - Det er meg.
- Kan jeg komme inn? - Nei.
Jeg skal være profesjonell. Jeg lover.
Jeg hørte nyheten.
Det er fryktelig.
For første gang trodde jeg at livet skulle bli normalt.
Jeg kom meg unna besta. Det var flott å være single. Beklager.
Og nå dette, det er bare... Hvem havner i koma nå om dagen?
- Vet du hva som skjedde? - Ja. Det gjør jeg faktisk.
Gjør du det?
- Kan jeg få en? - Ja.
Har du hørt om Filoktetes? Payton skal dø på samme måte.
Men ikke på grunn av en Hydra, for de fins ikke,
men fordi jeg skjøt ham med en kule som hadde ligget i innvoller.
Skjøt du Payton?
Om han ikke får antibiotika med en gang, dør han av blodforgiftning.
- Akkurat som Filoktetes. - Hvorfor gjorde du det?
- Besta sa jeg måtte drepe ham!
Selvsagt sa hun det.
Og jeg ville det! Han er grunnen til at det ble slutt!
- Jeg kan ikke være her. - Infinity! Ikke gå!
Jeg kan ikke leve uten deg! Jeg kommer til å dø!
- Vi er enige. - Takk og pris.
Han må stadig bedøves for videre observasjon.
Videre observasjon? Sønnen min er døende!
- Du sa at han ble forgiftet. Umulig. - Han kastet opp blod.
Nå vil vi ha ned feberen hans.
Så kan vi ta flere tester, for gulsotten kan være
første tegn på leversvikt.
- Herregud. - Har dere hørt om Filoktetes?
Jeg har glemt ordet, men kjæresten min ville drepe Payton.
Han la en kule i innvoller og skjøt ham med den.
- Hva sier du? - Han sa det nå, og jeg kom rett hit.
- Sa du innvoller? - Hva...?
Om det skjedde, lider Payton av blodforgiftning.
Det var ordet han brukte. Det er det han har.
- Akkurat. - Kødder du?
- Hjertestans. - Finn frem antibiotika.
- Ceftriaxone-Vancomycin, 5000 ml. - Har han ikke fått antibiotika? Bli der!
- Hvorfor? - Du sa han var forgiftet.
Det behandles ikke med antibiotika.
Tok du ikke blodprøver?
Jo, og den viste økte verdier, men vi vurderte ikke en bakterieinfeksjon.
Og dette er California, ok? Vi gir ikke antibiotika uten videre.
Hva slags sykehus er dette?
Sa du at du het Infinity?
Suiten har utsikt mot havet, ikke sant? Delvis? Hva vil det si?
At om jeg lener meg ut på balkongen, ser jeg en ørliten bit?
Samme det. Vi booker den. Men du vet at...
- Du er tilbake! - Jeg blir ikke.
Jeg ville si ha det.
- Ha det. - Nei.
Jeg er på vei til flyplassen og Paris.
Og jeg har ringt politiet og sagt hva du har gjort.
- Hva? Når? - For litt siden.
Jeg måtte si det flere ganger fordi de trodde at det var en spøk,
men jeg skal få alle bevisene jeg trenger fra Ray.
Og så skal du bli arrestert, besta.
Har du på deg en mikrofon?
- Blir dette spilt inn? - Nei.
Da har jeg noe å si.
- Ok. - Og jeg sier det bare til deg.
Jeg hadde ikke noe med den gutten som prøvde å drepe...
- Payton? - Ja, uansett.
Og jeg vil aldri innrømme at jeg skadet moren din,
men det som skjedde med deg, ja, det gjorde jeg.
Jeg er lei for det, og jeg vet at det ikke er nok,
men det er alle ordene jeg har.
Jeg er glad i deg, Infinity. Det er jeg. Jeg er glad i deg.
Og jeg mente ikke å skade deg, men jeg gjorde det vel.
Lite grann.
Og så har jeg tenkt, og jeg kan ha noen
psykologiske problemer, ikke sant?
Og jeg tror at jeg kanskje trenger litt hjelp.
Besta!
Det er godt å høre deg si det.
Ja, og derfor har jeg booket en spa-ferie.
Ti hele dager med ansiktsbehandlinger og massasje.
- Jeg tror at det vil... - Skal du på spa-ferie?
Jeg trenger hjelp.
Jeg har prøvd å si unnskyld!
Unnskyld at jeg er en person som trenger oppmerksomhet og smiger,
men jeg har vært sånn hele livet.
Jeg hadde drømmer. Unnskyld. Jeg er så lei for det.
Det holder ikke. Det er bare ikke nok.
Vent, jeg er alt du har!
Besta...
Vent, du trenger meg. Du trenger at jeg...
- Nei. - Jo, du...
Infinity!
Herlighet! Kan du ikke banke på?
- Besta. - Har du ringt politiet om meg?
- Nei. - Jo, det har hun gjort.
Ja da, det gjorde hun!
- Nei, hun gjorde det. - Hun har fortalt dem alt!
Da er de nok på vei hit nå.
Hvorfor gjorde du det? Nå må jeg ta livet av meg!
Hva er det, lighterbensin?
Akkurat! Vet du hvordan John Wilkes Booth døde?
Han satt fast på en låve med et brukket bein, og han brant i hjel.
Og sånn skal jeg dø, utenom beinet.
Ricardo, ikke gjør det. Hold opp.
Kom igjen, gjør det! La oss ha en buddhistgrillfest.
Jeg vil ikke i fengsel. Jeg vil ikke dele deg med en annen mann!
- Jeg er glad i deg. - Jeg er glad i deg også.
Ok? Jeg er glad i deg. Bare...
Er det en revolver? Legg den vekk. Når fikk du den?
Jeg kjøpte den for 30 år siden da jeg jobbet med bruktbiler.
- Det var på 80-tallet. Crack hadde kommet. - Legg den vekk!
- Nei, jeg vil ikke leve mer. - Ikke gjør det.
Det var et uhell.
Jeg elsket moren din og trodde at sykehuset ville redde henne.
Jeg skjønner det nå. Legg vekk revolveren.
- Vær så snill. - Gjør det.
Nei, jeg vil ikke vite hva de vil si om meg.
Vær så snill, nei. Besta, nei!
- Hva i helvete? - Legg den vekk, besta.
Besta, du skjøt Ricardo! Herregud!
Du skjøt meg!
Jeg beklager. Jeg mente ikke å gjøre det.
Ring etter en ambulanse!
Er jeg død?
Er dette himmelen? Nei, det er ikke...
Jeg vet ikke hvorfor du ville vært her da.
Kanskje det er en drøm. Eller, vet du hva?
Det er synapsene i hjernen som slås av. Det skjer under en nær døden-opplevelse.
Alt du gjør er å tenke. Selv nå.
Jeg tenker mye på deg.
Jeg tenker på hvorfor du gjorde det.
- Hvorfor fikk du ikke hjelp? - Jeg fikk masse hjelp.
Terapeuter, medikamenter, EMDR, hypnose og transcendental meditasjon.
Jeg ble ikke bedre.
Hvorfor det? Hva var så galt med livet ditt?
Jeg mener, du ser ut som Supermann og snakker kinesisk.
Du hadde penger
og å gi deg en klem er som å klemme en stålkasse.
Alle beundret deg. Du vant, bare ved å komme inn og smile.
Jeg vet ikke. Det gir ikke mening.
Jeg føler alt.
Det var ikke nok positivt til å balansere det.
Så det var ikke meg?
Nei.
Du var det eneste som lindret det.
Hvorfor ville du da at jeg skulle føle mer når det må ha skadet deg?
Fordi du trengte det.
Er det ikke det du gjør? Hjelper folk, selv om du selv kan bli skadet?
Nei. Jeg hjelper folk fordi jeg har nytte av det.
Det gir næring til egoet mitt i min søken etter makt og godkjennelse.
Du er en politiker.
Jeg er redd for at det er alt jeg er. Jeg gjør bare dette med deg.
Du er som en magnet som bare trekker alle følelsene mine ut av meg.
Hvordan skal jeg overleve uten deg?
Du må dra tilbake og skape balanse i verden.
Det er formålet med makten du vil ha.
Nei, jeg vil bli her med deg.
Det kan du ikke.
Skatten min! Min elskede gutt!
- Så dere skulle begge to begå selvmord? - Som en selvmordspakt.
- Nei. - Så det var en tilfeldighet
at begge skulle begå selvmord på samme sted samtidig?
Vet du hvordan livet er for arbeidsfolk?
Så langt vi vet arbeider ikke Mrs. Jackson,
og du fikk sparken for to uker siden fordi du tok deg fri uten å be om lov.
Jeg har ingenting. Forstår dere hva jeg sier?
Det er rart at ikke folk som meg tar livet av seg hele tiden!
Det eneste Infinitys bestemor og jeg har som betyr noe...
Den eneste solstrålen i livene våre...
...var Infinity.
Begge mistet henne.
- Så du skjøt deg selv? - Nei, bestemoren hennes skjøt meg.
Hun er et monster.
Ikke fordi hun skjøt meg, jeg fortjener å bli straffet.
Men det hun gjorde mot Infinity.
Skjøt hun Infinity også?
Nei, men alt Infinity sa om at besta gjorde henne syk, er sant.
Og om jeg får to fiskeburgere med pommes frites og en milkshake,
skal jeg fortelle alt dere må vite om Dusty Jackson og det hun har gjort.
Faren min vant i amatørboksing.
Han skulle konkurrere i OL i 1968,
men mistet beinet nedenfor kneet på grunn av en mine i Van Tuong i 1966.
Men han sparret mot meg.
Fra jeg var omtrent elleve.
Han sa at jeg var gammel nok til å få juling.
Og han banket livskiten ut av meg.
Selv med et halvt bein, var han 70 kg tyngre og 30 cm høyere.
Og han tok aldri hensyn til meg. Gud velsigne ham.
- Hvorfor forteller du dette? - Jeg har vært snill mot deg. Tatt hensyn.
Du ville vunnet valget, og du trakk deg!
- Jeg ville ikke vinne, jeg ga blaffen. - Så vinn! Og drit i å styre.
Det viser bare om du er en vinner eller en taper.
Derfor betyr det noe om jeg er tynn og pen og vinner valg?
Ellers er du en taper?
Du er mitt barn. Ditt liv slår tilbake på meg, skjønner du ikke det?
Se nøye på meg, da, pappa.
På meg, huset, bilen og møblene du leier fordi du har elendig kreditt.
Alt er en illusjon. Vi er ikke vinnere, vi er bløffere.
Du vet ingenting.
Mamma er en typisk full pillemisbruker.
Til hun blander Xanax og Pinot, det blir et sannhetsserum.
Og hun prater. Om alt.
Nabolagssladder, sex, hvordan du tjener penger.
Jeg skammer meg ikke over hvordan jeg har kommet meg frem i verden.
Jeg skammer meg bare når jeg ser på deg.
Du er en feiging og en taper. Og mitt livs største skuffelse.
Ok. Nå skjer det.
- Hallo, mine herrer. - Kan vi komme inn?
La meg gjette, han tystet.
Du er arrestert for drapet på Dina Jackson og drapsforsøk på Infinity Jackson.
Drap. Og drapsforsøk.
Det høres illevarslende ut når det sies høyt.
Du behøver ikke å si noe. Alt du sier
- kan og vil bli brukt mot deg... - Nei, ikke snakk.
- Skal jeg få håndjern? - Nei, men du må høre rettigheten dine.
- Du har rett til en advokat. - Nei, stans.
Ok? Jeg gjorde det. Jeg gjorde alt sammen.
Jeg trenger ikke advokat.
Jeg vet hvordan dette vil bli.
Jeg vil sitte i fengsel resten av livet, og det fortjener jeg.
Og jeg gir blaffen.
Og bare så dere vet det, visste Payton Hobart det.
Han visste alt sammen, den rike lille drittstøvelen.
Han visste det hele tiden, så dere må ta ham også.
Unnskyld, du må skrive deg inn! Unge mann!
Det har kommet ut, alle vet det.
- Vent nå. Hvem? - Politiet, alle, de vet det.
- Hva vet de, James? - Alt! Alle vet alt!
Ok, og jeg føler at jeg gjentar meg selv her,
den deriverte av én med hensyn på t er...
- Én. - Nei, ikke én!
Null!
Dette er ikke så vanskelig.
- Payton? - Ja?
Rektor vil snakke med deg.
Si "aha" når dere får til en av disse. Nummer seks...
Jeg vil ha avskjedssøknaden din som president på slutten av dagen.
- Det eneste jeg kan si... - Nei! Hold kjeft, din lille psykopat!
Du er medskyldig i en forbrytelse. Du bidro til et drapsforsøk.
Og om du ikke vil at jeg skal gi en anbefaling til retten
om at burde sitte 20 år i fengsel,
så sier du: "Ja. Alt i orden."
Og går ut herfra og ser meg aldri i øynene igjen.
Er det klart?
Nei, jeg innrømmer det. Det var alt jeg skulle si.
Jeg dreit meg ut og fortjener ikke å være president.
Du får avskjedssøknaden om én time.
Jeg sa det til henne, Infinity.
Jeg sa hva bestemoren gjorde, at hun ble forgiftet.
Jeg sa det ikke med en gang, og det var feil, men jeg sa det.
Jeg forstår ikke. Hvorfor gikk du ikke til politiet?
Om vi gjorde det, ville vi miste kontrollen over historien.
Og om det kom ut, ville det påvirke valgkampen og koste oss valget.
Og om det kostet oss valget, ville det koste oss alle valg.
Jeg er ikke en god person.
Jeg prøver å gjøre gode ting, men er ikke en god person. Det er svakheten min.
Jeg er ambisiøs. Jeg er politisk. Jeg er beregnende.
Jeg hjalp Infinity til det skadet meg, og det var alt.
Du liker ikke de sidene. Ikke jeg heller,
men kanskje jeg ikke blir kvitt dem. Så...
Det kan være akkurat den jeg er.
Du tok feil om én ting. Jeg ville hjelpe folk.
Du trodde aldri det, men jeg ville gjøre skolen bedre.
Jeg er kanskje ikke en god person, men jeg ville gjøre gode ting.
Det vil jeg fortsatt.
Hallo? Er dette FBI?
Jeg vil anmelde en forbrytelse.
Jeg skal spørre om noe nå som jeg tror jeg vet svaret på.
Men jeg vil ha et ærlig svar.
Tror vi jeg kan komme tilbake?
Historien har i det siste lært oss
at kandidater kan overleve overtredelser fra de var unge.
Obama tok kokain, Bush kjørte i fylla, Laura Bush kjørte ned noen.
Dette er verre.
Det var bevisst, tilsiktet og åpenlyst politisk med et sympatisk offer.
Det er slibrig og underlig og vil følge deg for alltid.
Det er ikke: "Jeg inhalerte ikke", det er Chappaquiddick, og jeg advarte deg.
Jeg sa at det vil ødelegge alt vi jobbet for, men du hørte ikke etter.
Så jeg beklager, Payton. Det gjør jeg virkelig.
Men jeg gir meg. Jeg gir meg.
Hva tror du?
Jeg tror drømmen er over.
Jeg vet ikke om jeg burde være sint eller trist.
Du var gift med en mann med iskalde hender og hjerte
i nesten 20 år, du ga ham to sønner, lagde et hjem for ham,
og nå sender han deg i vei med bare noen dyre edelsteiner og noen kaftaner.
De er ikke egentlig mine. Ingenting er det, ingenting er permanent.
Ikke det du eier, ikke det du elsker,
ikke engang det du tror vil knuse deg for alltid.
De skal begynne å by.
Gjenstand 3335, smaragdøreringer med pavédiamanter.
Enestående. Vi starter budene på tre millioner...
Ti millioner!
Mr. Hobart, jeg sa at budene starter på tre millioner.
Tolv millioner!
Første gang, andre gang...
Solgt. Gjenstand 44, 12 millioner dollar.
Keaton, hva gjør du?
Jeg skal kjøpe alt. Jeg lar ikke noen overby meg.
- Gjenstand 3319. - Du må gi slipp.
- Han skal ikke ha dem. - Han skal knuse dem med en dampveivals.
Ni millioner!
Ni millioner, første gang, andre gang, solgt for ni millioner.
- Neste... - Du er i hvert fall rik igjen.
...24 karat gull...
Jeg har gitt overskuddet fra auksjonen
til organisasjoner som hjelper ofre for Münchhausen by proxy.
I ditt navn.
Tretten komma fem...
Jeg tenkte det var på tide å gjenopprette ryktet ditt.
...for 44. Hører jeg 16,5?
Seksten komma fem, på telefonen.
- Det er på tide å gi slipp på alt. - Tjuefem millioner!
For to år siden ga jeg rektor Vaughn informasjon
som antydet at Infinity Jackson ble utsatt for Münchhausen by proxy .
Nå sier hun at det aldri skjedde.
Vel, rektor Vaughn, vet du hva? Jeg har kvitteringen!
- Jeg tok opp samtalen. - Fint. Takk. Jeg møter deg ved inngangen.
Nei, du får ikke bare... Gå ut av kontoret mitt!
Jeg innrømmer at opptaket er litt uklart
fordi den ene personen er døv og telefonen var i lommen på buksene mine,
men det beviser at rektor visste det og ikke gjorde noe.
Hei og hå Rektor Vaughn må gå!
Hei og hå...
- Kan vi ta en prat? - Jeg tenkte akkurat på deg.
Vi fikk det vi ville.
- Payton er ute av veien. - Det du ville.
Kom igjen. Jeg gir deg en sjanse her.
Og hva er sjansen?
Jeg er president nå. Jeg tilbyr deg å bli visepresident her og nå,
og sammen kan vi oppnå det vi snakket om.
- Ta en likestillingssak til høyesterett. - Akkurat.
Og få inn et ikke-binært historiepensum,
gjøre alle toalett og garderober unisex
og demonstrere til Columbus-dagen oppheves.
- Jeg tror ikke på deg. - Unnskyld?
Jeg tror på ham, på Payton.
Payton er ferdig.
Kanskje, men han har noe du ikke har.
Ja, en total mangel på empati. Han er en sosiopat.
Jeg vet ikke hva som driver ham,
men han bruker all sin tid på å gjøre verden bedre,
og det gjør ikke du. Og vær forsiktig med å kalle folk sosiopat.
Du har gjort ting du burde skamme deg over og ser ikke ut til å angre.
- Hva sier du? - Du forgiftet ham. Jeg så søppelet ditt.
Jeg ville la tvilen komme deg til gode, men Payton måtte ha blitt syk sånn.
Sinkfosfid, difetialon, warfarin.
- Alt ble funnet i blodet hans. - Hva så?
En tilfeldighet. Du kan ikke bevise det.
Det er ikke min jobb, det er påtalemyndighetenes.
Men skaff deg en advokat.
Skye Leighton, legg hendene på hodet.
Dette er sinnssykt. Du vet det, hva?
Du arresteres for brudd på straffelovens paragraf 3478.
Du er tiltalt av en storjury
for svindel, skatteunndragelse, innsidehandel, hvitvasking
og å drive en ulovlig kampklubb.
Det tar seg dårlig ut at datteren din anmelder deg.
Kødder du? Jeg har aldri vært så stolt.
Et slag rett i trynet, kjære.
- Akkurat det jeg mente. - Kom an.
Flink jente!
- Hva er det som skjer? - Ring advokatene.
Jeg er stolt av deg, hører du? Jeg er stolt av deg!
Hvor skal du?
New York, tror jeg.
Jeg var lykkelig der.
Kanskje jeg får meg jobb på Bubba Gump.
Og skolen?
Sommerskolen ga meg ikke nok poeng til å ta eksamen,
så jeg får ta den når jeg har tid.
Lei for det med pappa.
Det var nødt til å skje. Jeg er mer sjokkert over at det tok så lang tid.
Trenger du penger?
Nei, jeg vil ikke ha noe.
Jeg var lykkeligst i New York uten noe.
Penger gjør viktige ting enkelt, så vi gjør uviktige ting vanskelige
for å føle at vi ikke seiler i vei. Men det gjorde jeg, og jeg vil ikke mer.
Ta meg med deg.
Nei.
- Jeg er bekymret for deg. - Jeg skal til en ashram.
- Kanskje jeg kan bli med. - Nei.
Du må gjøre dette alene.
Jeg er helt fortapt. Alle hater meg.
Harvard vil ikke ha meg.
De sa at jeg ikke oppførte meg som en Harvard-mann.
Jeg planla alt sammen fra jeg var barn, hvert steg
gikk på skinner, og nå...
...har alt gått til helvete.
Endelig.
At livet ditt har sporet av er det beste som kunne skjedd.
Livet er ikke et tog. Det er en møkkastorm full av gull.
Du behøver ikke en plan.
Prøv å ha rene hender og ta tak i hver gullbarre du kan.
Hvordan har man rene hender i en møkkastorm?
Det har man ikke.
Og det er poenget.
Dette er ikke slutten. Det er begynnelsen.
For meg, for faren din, selv om han ikke føler det nå.
Og spesielt for deg.
Denne tomheten er en gave. Du vet endelig hvordan det er å tape.
Gjør deg selv en tjeneste og la deg selv gråte når jeg går.
Tekst: S. Marum